Bun venit în oraşul natal, Grandview, Eroului Sergent Matt Murphy
Priveşte asta.
Tot oraşul vrea să-i ureze bun venit,
iar el a venit acasă la miezul nopţii.
Poate că nu vrea toată atenţia asta.
Băiatul a adus Steaua de Argint. Ar trebui să savureze gloria.
Sărmanul om probabil nu are parte de niciun moment de linişte.
Sunt mulţumit că s-a întors în siguranţă.
Crezi că e schimbat?
2 ture prin Irak ar schimba pe oricine,
Dacă o ia uşor, se obişnuieşte acasă,
şi nu se întoarce la secţia de pompieri până când nu se simte pregătit,
o să fie bine.
- Matty. - Hei.
- Bun venit acasă, omule. - Ce mai faci, omule?
Lasă-mă să te ajut.
- Suntem foarte bucuroşi că te-ai întors. - Este grozav că am revenit.
Este ca şi cum n-aş fi plecat deloc.
Totul este neschimbat.
Îmi pare rău că te-am făcut să aştepţi iubito.
Ce înseamnă câţiva ani când eşti cu prietenii?
M-am întors iubito. Sunt al tău.
Matt Murphy, tu eşti?
Da, e Matt Murphy. Ce mai faci omule?
Sunt bine. Tu ce mai faci?
- Mă bucur să te văd. Ai făcut treabă bună. - Şi eu mă bucur să te văd.
- Mă bucur să te văd din nou. - În regulă, băieţi.
Ar trebui să-l facem popă în weekend.
Vino la petrecere, dacă poţi. Hai să plecăm de aici. Să-l ducem acasă.
- La revedere. - Pa. Ia-o uşor.
Omule, îmi pare rău că te-am smuls dintre prieteni.
Îţi faci griji pentru ei?
Lasă-mă cu asta.
Hai să luăm o bere, ce zici?
Vor să meargă acasă. Nu vor companie.
- Ai auzit asta? - Da.
Poate că a fost doar un rateu de pornire la o maşină sau ceva asemănător.
Ai dreptate.
Deci ne vedem mâine. Ce vrei să aducem?
- Matt. - Matt.
Matt, ce se întâmplă?
Eşti bine?
Hei...
Cred că sunt un pic cam zăpăcit.
- E în regulă. - Te ducem acasă, da?
- Ne vedem mâine. - Bine.
- Vino devreme, bine? - Fii sigur de asta.
- Noapte bună. - Noapte bună.
Ce s-a întâmplat?
A fost bântuit de ceva, foarte zgomotos,
dar nimeni n-a auzit nimic, în afară de mine.
Ce însemna asta?
Nu ştiu...
Dar cred că Matt a adus războiul cu el acasă.
MESAJE DE DINCOLO Sezonul 3 Episodul 3
"Eroul bântuit"
Crezi că Matt o s-o ceară pe Gina în căsătorie?
Nu ştiu, şi, te rog, nu-mi cere să-l chestionez pe această temă.
A fost singur atâta timp...
Amândoi merită un final fericit.
Da. Ascultă asta.
Îţi citesc din ordinul de zi al unităţii prin care Matt obţine medalia.
"Cu detaşamentul prins într-o ambuscadă rebelă,
"Murphy a înfruntat focul inamic pentru a recupera un Humvee
"şi s-a întors la oamenii lui fără să-şi îngrijească rănile
din această cauză el căzut la doar 10 metri de ei,
care au fost omorâţi, un moment mai târziu, de un I. E. D."
Cum poţi să-ţi revii din una ca asta?
Nici nu-mi pot imagina cum m-aş simţi într-o asemenea situaţie.
Asta am auzit noaptea trecută, o parte din schimbul de focuri?
Crezi că acel spirit a fost al unui un rebel?
Nu ştiu exact. Purta o eşarfă pe cap.
Am simţit la el acele sentimente care păreau a fi de mânie şi furie.
- Sau poate de răzbunare. - Poate...
dar asta încă nu explică de ce Matt a auzit ce am auzit şi eu.
Nu are niciun sens.
Poate că din cauza stresului post traumatic simte spiritul care-l bântuie.
Stai un pic. Cine a spus că s-a ales cu un stres post traumatic?
El a spus asta, într-un fel, nu-i aşa?
Nu. A spus că s-a enervat puţin când a auzit acele zgomote puternice,
dar hai să nu diagnosticăm pe cineva doar pentru că a văzut un spirit.
- Hei, Jim? - Da?
Ştii ce? Nu contează. Să ne pregătim pentru petrecere.
- Hei, voi doi. - Bună.
- Hei, amice. Ce-ţi mai face mâna? - Nu prea rău.
Aveam atâtea feluri de mâncare bine ambalate.
Cel puţin noi nu purtăm acelaşi echipament.
Nu-ţi fă griji în legătură cu asta. Am avea nevoie toţi de asta.
Cred că Matt i-a invitat pe toţi cunoscuţii lui.
- Cum te simţi? - Bine.
Da?
Eşti atât de frumoasă. Îmi dai o stare de nervozitate.
Hei, nu trebuie să facem asta...
Încă putem pleca, noi doi, la plajă sau prin altă parte.
Mai sunt cârnăciori?!
Şi să-l lăsăm pe Clancy să mănânce tot ce avem prin casă?
- Hei, am auzit asta. - În niciun caz.
Bine. Cui i-e foame?
Cine vrea nişte burgeri foarte buni...
- Îmi pare foarte rău. - E în regulă, Matt.
Ştii cât de mult ţinea la tine.
Toată lumea, ea e Anna Sanchez şi micuţa ei fetiţă, Sari.
Hector, soţul Annei, a fost în unitatea mea.
Am avut mare noroc să fiu împreună cu el.
Şi el a avut noroc să fie cu tine.
Haide. Vino aici.
E cineva pe care aş vrea să cunoşti.
- Spui "Bună", Sari? - E timidă.
Am învăţat cum să fac asta cât am fost plecat cu tatăl tău.
- Şi tata ştia asta. - Tati. Da. Uite. Uite.
Poate să zboare.
- Îi spui "Mulţumesc" lui Matt, Sari? - Mulţumesc.
E în regulă, scumpo.
Vrei să te duci să te joci? Da?
Toată lumea. Atenţiune.
Scumpo, vino aici.
Mai întâi aş vrea să-i mulţumesc Ginei
pentru atâţia ani de răbdare, multă răbdare.
Nu-mi pot imagina prin ce-ai trecut, iubito.
Dar asta se va schimba.
Asta a venit ieri. Este eliberarea mea din cadrul gărzii,
deci, de acum, sunt oficial liber...
fără patrulări, fără războaie.
De acum sunt al vostru.
Excelent, Matt.
O să scot acea prăjitură din frigider.
Nu m-am prins.
Se iubesc de mult timp.
Evident el este nebun după ea, iar ea e terminată după el.
Încep să mă întreb dacă asta are vreo legătură cu spiritul care-l bântuie.
Stai. E un spirit ataşat de el?
Toată lumea e bântuită?
"Poate fi", răspuns pentru ambele întrebări.
Crezi că are de-a face cu războiul?
Nu, cred că ar putea fi vorba de un rebel...
De aceea încerc să aflu câte ceva, dar e prea multă informaţie.
Nu poţi întreba direct spiritul, sau e vorba de o barieră a limbajului?
N-ai avut vreodată această problemă cu spiritele?
Până acum nu, dar nu ştiu ce să zic,
pentru că nu mă pot apropia suficient de acest spirit.
Ştii ce? Nu contează. Scuze.
Încerc. O să te ascult, orice ai avea de spus,
chiar şi dacă n-aş putea înţelege ce spui.
- La revedere. - La revedere.
Uite ce am găsit în centru şi mâncau îngheţată pe gratis.
- Magazinul arată excelent, Mel. - Mulţumesc, aşa e.
Sunt o grămadă de lucruri vechi. Aruncă o privire pe aici.
Cred că aroma de căpşuni nu este pe gustul meu în acest moment.
Să nu se sperie nimeni. Mai bine să râzi de chestiile astea.
Mai bine decât fii stânjenit, nu-i aşa?
Mă gândeam să-l duc pe Matt pe la secţia de pompieri,
să-i arăt noile jucării.
Luaţi-o voi înainte şi mai staţi de vorbă. Gina mai stă puţin cu mine. Venim şi noi.
Haide omule.
Lăsăm asta pe mai târziu, şi o să-ţi arăt cele 12 jocuri video noi.
Este cu adevărat fericit că s-a întors... cel puţin, în marea majoritate a timpului.
Dar tu? Cum te descurci?
E greu.
Credeam că atunci când se va întoarce, noi o să...
nu că aş avea vreun plan măreţ, sau ceva de genul ăsta.
Doar că sunt atât de pregătită pentru a merge mai departe, ştii...
Iar acum nu este un moment
foarte bun pentru a avea această conversaţie.
Da.
A avut coşmaruri şi a vorbit în somn,
spunea mereu, "daţi-mi drumul".
Ţi-a mai spus ceva aparte referitor la ce s-a întâmplat acolo?
Nu.
- Cum mi-am pierdut băieţii? - Da.
Lumea mă tot întreabă asta. Ştii ce e ciudat?
N-am idee.
Ai uitat totul?
Îmi amintesc totul până la un moment dat, după care nu mai ştiu nimic,
iar unei părţi din mine îi este frică să-şi amintească.
Îmi pare rău că am adus vorba despre asta.
Nu trebuie să vorbeşti despre asta dacă nu vrei.
Patrulam, la vreo 2 sau 3 kilometri spre sud de Bagdad.
Eram aproape de final.
În Piaţa centrală explodase o maşină, cu vreo câteva zile în urmă,
şi totul era pustiu, liniştit.
Era ciudat. Dintr-o dată au început să tragă asupra noastră.
- Eşti bine? - Da.
Mi-am amintit că trebuia să cobor jos ca să verific ceva,
Simte-te ca la tine acasă, mă întorc imediat.
Bine.
Am încercat să ne întoarcem la Humvee,
dar se trăgea foarte puternic asupra noastră.
Am cerut suport aerian, dar cavaleria era la 20 de minute distanţă.
Ne-am adăpostit după maşina distrusă de bombă,
iar din acel moment totul s-a transformat în iadul pe pământ.
Trăgeau în noi din toate direcţiile. Eram prinşi într-o ambuscadă.
Era haos. Toţi ţipau şi urlau.
Eram atacaţi. Trebuia să ieşim de acolo.
Asta este tot ce-mi amintesc.
Mai este şi acel sentiment, de care vreau să scap.
Vreau să mă lase în pace.
Dar, Matt, te-ai urcat în Humvee, te-ai dus drept spre oamenii tăi...
N-am spus că aş fi făcut asta.
Nu-mi amintesc.
Cine eşti?
Vine! Adăpostiţi-vă!
Sergent, întoarce-te.
Sergent Murphy! Matt!
- Nu mă vezi? - Ce vrea să facă nebunul ăla?
- Ascultă-mă. Te pot ajuta. - Omoară-l pe nenorocitul ăla.
Să-l acoperim. Haideţi.
După mine. Haideţi. Acum.
Transmite-i dragostea mea Melindei.
Pe unde ai fost?
La război, chiar în centrul acţiunii.
Eşti bine?
O să se înrăutăţească. N-o să-ţi placă deloc.
Ce?
Cred că Matt este bântuit de camarazii lui.
Acest tip vine în hotel. În fiecare noapte la ora 2, el este acolo.
- Şi bate la uşă. - Asta e o glumă?
Dacă râzi, aşa e.
Nu, dar orice client care stă în acel hotel are exact aceeaşi problemă,
şi, pentru a scurta povestea,
oamenii care conduc hotelul, cunoscuţi în breasla lor ca fiind
experţi în paranormal şi chestii deastea, ce crezi că au găsit?
O normală, raţională, non supranaturală explicaţie.
Îmi place când schimbăm rolurile. Este excelent.
Nu. Bineînţeles că nu. Au descoperit spiritul unui chelner de la room-service
care aducea aceeaşi tavă cu mâncare, la aceeaşi cameră şi la aceeaşi oră,
în fiecare noapte, moment în care clientul obosit,
deschidea uşa, iar spiritul dispărea, râzând isteric.
Fascinant, dar ce legătură are un spirit care se juca de-a bătutul la uşă
cu grupul de spirite ale unor soldaţi americani
care poartă aceeaşi bătălie la nesfârşit?
Totul. Se numeşte bântuire fixă.
Spiritul este prins într-o buclă temporală.
Ei au de făcut acelaşi lucru la nesfârşit.
- De ce? - Nu ştiu. Depinde de spirit.
Spiritul chelnerului de la room-service
probabil încă mai aşteaptă bacşişul pe care nu l-a primit.
Deci ei poartă aceeaşi bătălie la nesfârşit,
sperând la un rezultat diferit?
Da, în cazul soldaţilor tăi,
poate că s-a întâmplat ceva acolo ce ei nu pot accepta,
poate pentru că au explodat. Nu încerc să fac glume.
Ştiu că umorul este prima victimă a războiului.
Citatul este, "Adevărul este prima victimă a războiului".
Ai dreptate. Adevărul este prima victimă a războiului.
E uimitor. Parcă suntem două capete cu un creier.
Spuneai că spiritul era furios pe sergent,
- prietenul tău, eroul. - Da, foarte.
Bine. Atunci, dacă adevărul este prima victimă a războiului,
poate că a fost ceva cu modul în care au murit,
ceva ce i-a determinat să-l urmeze pe sergent acasă.
- Cum ar fi adevărata cauză a morţii lor. - Sau de ce au murit.
Oricum, sunt sigur că orice informaţie vei avea
va fi mult mai informativă decât această investigaţie pe care o fac ei.
- Ce investigaţie? - Scuze. Am presupus că ştii.
"De ce familia unuia dintre soldaţii morţi din Grandview
"a trimis o petiţie la Pentagon pentru se investiga acel incident? Va urmă".
- El e Hector? - Da.
Era adjunctul lui Matt... Rocky.
De la ce vin aceste porecle?
Money vine de la bani pentru că n-a pierdut niciun joc de poker.
Lucky şi-a câştigat această poreclă pentru că
şi-a pierdut doar două degete pe marginea
drumului bombardat în timpul ultimei sale ture.
Şi Hector? De ce i se spunea Rocky?
Pentru că a fost folosit pe post de momeală în multe patrule de succes prin Irak.
Erau acele serii cu "Rocky",
simpatice până la un anumit moment dat...
Îmi pare rău dacă am nimerit într-un moment nepotrivit.
Nici o problemă. Am ore de la 4:00.
Este singurul lucru care mă ţine lucidă în acest moment.
Nu vreau să te reţin, dar vreau doar să te întreb...
dacă ştii unde...
Melinda, el este Richard, tatăl lui Hector.
- Oh, Bună. - Bună.
Melinda este o prietenă de-a lui Matt.
Oh.
Ştii unde se plăteşte impozitul pentru anul trecut?
În spate, deasupra cartotecii.
Mulţumesc.
A venit din Boston ca să stea cu mine şi să mă ajute.
A fost pe la toate instituţiile financiare.
Am făcut asta, dar
am găsit toate notiţele pe care Hector le scria pentru el,
toate planurile pe care le făcea pentru noi.
- Trebuie să fie foarte greu pentru tine. - Nu numai pentru mine.
Nu vreau să las impresia că sunt curioasă,
dar am auzit că una din familii a făcut cerere pentru o investigaţie.
Richard a solicitat asta.
Ştii de ce?
Precum am spus, nu sunt doar eu în această situaţie.
Richard, este furios. Vrea explicaţii.
Tu nu?
Explicaţiile nu-mi vor aduce soţul înapoi.
Crezi că o să se supere dacă-l întreb
de ce face asta?
- De ce? - Eu ştiu...
în cazul în care aş putea ajuta în vreun fel.
Este în spate.
Nu înţelegi cu adevărat ce se întâmplă aici, nu-i aşa?
Ai ceva cu Matt?
Da, doar faptul că fiul meu e mort, şi atât.
Nu înţeleg. Matt a făcut cumva...
Uite. Dacă-l cunoşti pe tipul ăsta, nu ar trebui să vorbeşti cu mine.
Totul o să se clarifice foarte curând.
Ce o să se clarifice?
- Crezi că-l cunoşti pe Murphy? - Da, şi soţul meu îl cunoaşte.
Hai să arunci o privire la adevăratul sergent Murphy.
Ce e asta?
Un web site al teroriştilor, un instrument de recrutare al Jihadului.
Au postat filme cu soldaţi americani ucişi.
Este îngrozitor.
Am fost colonel în Războiul din Golf.
Încă mai am prieteni în NSA.
Un amic de-al meu mi-a trimis acest link.
Guvernul nu vrea să facă asta public.
Aici, cel care a încercat să-l oprească pe Sergeant Murphy, a fost fiul meu.
- Ce se întâmplă? - Greu de spus.
Sergent Murphy pare a fi într-un fel de dispută cu oamenii lui.
Acesta este băiatul meu care-l ţine să nu plece.
- De ce? - Priveşte în continuare.
Sarge! Opreşte-l! Ce vrea să facă nebunul ăsta?
Se duce spre Humvee...
Şi nici măcar nu-şi aşteaptă oamenii.
Şi-a abandonat oamenii în timpul luptei, şi l-a lăsat pe fiul meu să moară.
Haide. După mine. Să mergem. Acum.
Am stat aici şi am privit de o sută de ori cum a murit fiul meu,
iar Murphy a fost medaliat.
Ce ai de gând să faci?
Oamenii care i-au dat lui Murphy Steaua de Argint, nu vor să vadă asta.
Mâine o s-o dau presei.
- O să-i ruinezi viaţa lui Matt. - El are o viaţă!
Ar putea exista o altă explicaţie
pentru ce s-a întâmplat în înregistrarea video?
- Cum ar fi? - Nu ştiu... dar,
dacă mi-ai acorda ceva mai mult timp,
o să-mi dau seama ce s-a întâmplat cu adevărat.
De unde... de la armată, de la Murphy?
- Cine o să spună adevărul? - Te rog.
Te rog acordă-i lui Matt puţin timp.
Poate o să-şi amintească,
iar tu nu ai nimic de pierdut dacă mai aştepţi.
O să mai aştept o zi.
Ar trebui să foloseşti acest timp pentru a-i spune lui Murphy ce-l aşteaptă.
Asta o să-i zdruncine memoria.
Matt.
Gina?
Hei, omule, eşti acasă?
Matt. Gina? E cineva acasă?
Hei, amice, credeam că jucăm şi noi ceva cu mingea.
De când ai doar o mână bună, poate că o să am o şansă, ce zici?
Matt. Matt, unde eşti?
Matt...
Închide uşa. Închide nenorocita aia de uşă.
Matt, uşa e închisă. Ce faci?
Matt...
Încuie uşa. Încuie uşa.
Uşa e închisă, bine? Ia-o uşor...
Încuie uşa. Încuie uşa.
Spune-mi ce te frământă.
Matt, lasă arma jos. Lasă arma jos.
E în regulă. Foarte bine.
O s-o iau şi atât. O să iau arma de la tine, asta e tot.
Uşor.
Pleacă...
Ai un atac de panică. Ia-o uşor.
Respiră. Respiră. Încearcă să te calmezi.
Matt, nimeni n-o să-ţi facă nimic.
- Am minţit! Am minţit! - Ai minţit cu ce?
Când am coborât din autobuz şi ţi-am spus că e ca şi cum n-aş fi plecat niciodată.
Mă simt de parcă niciodată n-am părăsit Irakul.
Nu mă pot întoarce acasă, nu contează cât de mult încerc.
Eşti acasă acum. Aici sunt oameni
cărora le pasă de tine, oameni care te iubesc.
Nimeni nu va lăsa să ţi se întâmple ceva.
Haide. Acum eşti în siguranţă.
Am fost atât de speriat.
Niciodată n-am mai fost speriat, nu ca acum.
În continuu am viziuni cu ei, Jim... cu oamenii mei.
E ca şi cum ei ar fi aici.
Ei ştiu că eu ar fi trebuit să fiu mort în locul lor.
Vin să mă ia.
Tipul are probleme, Mel. Nu ştiu cât mai poate suporta,
iar dacă toate astea se întâmplă din cauza acelor spirite,
trebuie să le faci să dispară... chiar acum.
- Ştii bine că nu e aşa de simplu. - De ce nu?
Dacă are legătură cu ce s-a întâmplat în acea noapte?
Pentru că bântuirea este doar un simptom, iar tu ştii asta.
Mereu există un dedesubt. Mi-aş dori să nu fie cazul, dar există.
Îl ştiu foarte bine pe băiatul ăsta. Mi-a salvat viaţa în timpul serviciului.
Este un erou.
Atunci de ce te temi?
Orice vom afla despre Matt, vei fi în continuare prietenul lui.
Noi suntem prietenii lui, aşa că îl vom ajuta.
Cum o să-l ajuţi?
Cred că Matt îi simte pentru că era foarte apropiat de ei.
Au ajuns într-un punct
în care îşi împărtăşesc reciproc sentimentele,
chiar şi moartea, iar de fiecare dată
când încearcă să-şi amintească ce s-a întâmplat,
vin spiritele, dar nu suficient de clare pentru mine ca să pot interacţiona cu ei.
În regulă, deci trebuie să-şi limpezească memoria pentru a putea merge mai departe.
Trebuie să-şi amintească totul,
chiar dacă asta va generă un nou atac de panică.
Trebuie să interacţionez cu ei pentru a putea să-i trec dincolo.
Cum o să-l faci să-şi amintească?
Trebuie să-i arăt ceva.
Haideţi. După mine. Să mergem.
Acum.
Îţi aminteşti de asta?
Cel puţin acum ştiu de ce mă tot aud pe mine spunând, "daţi-mi drumul".
Nu. Trebuie să existe o altă explicaţie pentru asta.
Băieţii mei sunt morţi. Ai văzut ce s-a întâmplat.
Am fugit. Mi-am abandonat oamenii în timpul luptei.
Sunt în viaţă. Ce altă explicaţie ar mai putea fi?
Matt, mâine tatăl lui Hector o să se dea asta presei.
Trebuie să-ţi aminteşti mai mult.
E vina mea.
O să-l omor pe nenorocitul ăla.
Hector, trebuie să vorbesc cu tine. Te pot ajuta.
Rocky! Rocky!
Soţia ta mi-a spus că aşa te strigă toţi.
- Anna mi-a spus. - Anna?
Matt vrea să ştii că-i pare foarte rău pentru cele întâmplate.
Îşi doreşte să poată repara ce a făcut,
dar nu poate schimba ce s-a întâmplat, şi nici tu nu poţi face asta.
Nu mai aparţii acestui loc. Voi toţi trebuie să treceţi dincolo.
- A spus că ştiu ce am de făcut. - Cine? Cine a spus asta?
Trebuia să-l omor pe nenorocitul ăla.
- Ce cauţi? - A spus că ştiu ce am de făcut.
- Nu. Aşteaptă. - Îl acopăr. Ţineţi aproape de mine.
O dată cu mine, haideţi, acum.
Să mergem.
Scumpo, mami aproape a terminat... Acum suntem doar noi două.
Da.
- Hector? - Tati.
Asta a sunat ca şi cum tăticul tău ar fi bătut la uşă.
Făcea asta ca să mă enerveze.
Dada.
Ştiu, micuţo. Şi mie mi-e dor de taţi.
Când termin treaba prin casă,
o să mergem în parc şi o să faci ce vrei.
Tati.
- Dada. - Stai aici scumpete.
Tată, tu eşti?
Tată?
Bună, Anna. Îmi cer scuze că te deranjez, dar pot vorbi puţin cu tine?
Sigur. Intră.
- Totul e în regulă? - Da.
- Tati. - Sari? Sari?
Sari.
- Tati. - Iubito.
Vino aici, scumpo.
Vino aici, iubito. Vino aici.
Ce cauţi? Nu avem prea mult timp.
El mi-a dat asta.
- A spus că ştiu ce am de făcut. - Ce e asta?
- Este un plic. - Ce e în el?
Nu l-am deschis.
Să mergem, acum.
Ce se întâmplă? Cu cine vorbeşti?
Doar ai încredere în mine şi o să-ţi explic totul.
- Trebuie să găsesc ceva. - Ce?
Nu ştiu exact,
dar trebuie să văd tot ce a aparţinut lui Hector, returnat din Irak.
- De ce? - Te rog.
I-am dat tatălui său cutia. Nu ştiu unde a pus-o.
- Jim? - Gina m-a sunat acum 5 minute.
A spus că Matt are probleme mari. Plec chiar acum spre ei.
Da. O să vin şi eu.
- Unde e Matt? - A plecat.
Am încercat să-l fac să vorbească cu mine, să-mi spună cum se simte,
- să-mi spună totul. - Gina, unde s-a dus? Ai idee?
Nu ştiu. Tot vorbea de o înregistrare video.
Nu vroia ca voi s-o vedeţi.
A spus că acum ştii şi tu că a fost un laş,
şi vor afla şi ceilalţi, în momentul în care se va face publică înregistrarea.
- Nu e un laş. - Noi ştim asta, Gina.
Trebuie să-l găsim. Totul o să fie bine.
- Îmi e teamă că... - Ce?
După ce a plecat, m-am dus să văd dacă mai e arma...
Nu mai e...
Ştiu unde e.
Am nevoie de ajutorul tău.
Înregistrarea o s-o trimit. Mă ţin de cuvânt. Acum e momentul.
Nu are nici o legătură cu înregistrarea video.
Cred că fiul tău avea ceva la el, ceva ce i-a dat Matt înainte să moară.
- Şi ce? - Trebuie să aflu despre ce e vorba,
pentru că viaţa lui Matt depinde de asta.
Despre ce tot vorbeşti acolo?
Arată-i, tată. Las-o să se uite prin lucrurile mele.
Hector ar vrea să mă laşi să mă uit. Te rog să ai încredere în mine.
De când vorbeşti în numele fiului meu?
Tot ce mi-au trimis este închis în depozitul din spate.
Anna nu este pregătită să se uite prin acele lucruri.
Anna e acasă? Pentru că poate...
Anna a luat-o pe Sari la magazin. Era cu nervii la pământ când am ajuns acasă.
Vreau să stai departe de ea.
Hei! Hei!
Eşti nebună? Trebuie să chem poliţia?
E fierbinte.
Cum e posibil?
Te rog să ai încredere în mine când îţi spun asta.
Cred că fiul tău vrea să afli ce i-a dat Matt.
Asta e tot ce mi-a mai rămas de la fiul meu.
Am spus că Anna nu e pregătită să se uite prin aceste lucruri.
Dar eu pot face asta...
Mă tot gândesc că dacă nu deschid cutia,
este ca şi cum nu s-ar fi sfârşit cu adevărat.
Nu vreau să văd sfârşitul fiului meu.
Îmi pare foarte rău.
Jacheta mea...
Buzunarul din dreapta.
Poate că ar trebui să-i verifici jacheta... buzunarul din dreapta.
Nu mi-e frică tată. Nu mi-a fost frică.
Spuneai că trebuie să fiu tare, şi te-am ascultat.
Ar trebui să ştii că nu i-a fost frică.
A fost neînfricat, aşa cum l-ai făcut tu să fie.
Nu înţeleg nimic din toate astea.
"Până mă întorc acasă!"
Asta cauţi?
Ce înseamnă toate astea?
- Matt. Are nevoie de noi chiar acum. - Unde e?
Pe o stradă în centrul oraşului.
Pot păstra asta?
Da...
Haide. Îţi aminteşti când erai la început.
Erai la fel de verde că iarba asta,
dar m-ai scos afară din acel incendiu fără a ezita nicio secundă. M-ai salvat,
iar peretele acela se prăbuşi. Îmi amintesc, nici măcar n-ai clipit.
Nu ştiu cine a fost tipul ăla, dar n-am fost eu.
N-a fost tipul care şi-a lăsat oamenii să moară într-o zonă bombardată din Irak.
Ai văzut înregistrarea. Acum ştii.
Nu-mi pasă ce-am văzut sau ce n-am văzut pe acea casetă video.
Ştiu cine eşti tu.
Tot oraşul ştie cine eşti.
Bună încercare, amice.
Apreciez asta. Chiar apreciez.
Nu este vorba despre cine sunt eu.
Este vorba despre ce sunt eu.
Matt, ce ai de gând să faci?
Ce vrei?
Ştii ce vreau, Jim?
Vreau să ştiu de ce mi-am lăsat oamenii în urmă.
Vreau să ştiu de ce nu-mi pot aminti ce am făcut
şi de ce continui să fac asta.
Dar mai mult decât orice,
vreau să ştiu de ce ei sunt morţi, iar eu nu.
Matt, am fost la Hector acasă. Şi am găsit asta.
I-ai dat-o chiar înainte să urci în Humvee.
Ce semnificaţie are?
Aceste buruieni cresc peste tot la sud de Bagdad.
Într-o zi, mă jucam cu ele, şi am făcut asta.
- E un inel? - Un inel de logodnă.
Trebuia să fie un înlocuitor până i-aş fi putut lua unul real.
De ce i l-ai dat lui Hector?
Pentru că el credea că e un singur drum de făcut cu Humvee-ul.
Credeai că n-o să te mai întorci acasă.
În acea zi în care ai luat Humvee-ul, nu fugeai speriat, nu-i aşa?
Erai într-o misiune sinucigaşă pentru a-i salva pe oamenii tăi.
De unde ştii asta?
Hector,
oamenii tăi, sunt aici cu tine, chiar în acest moment.
Rocky?
De ce?
Pentru că noi nu lăsăm pe nimeni în urmă...
Mai ales că el niciodată nu ne-a părăsit.
Au spus că niciodată nu i-ai părăsit.
Ce s-a întâmplat?
Am fost separaţi de convoiul nostru, asediaţi în acea piaţă.
El a solicitat prin radio suport aerian. Doar că nu mai aveam suficient timp.
La pământ! La pământ!
- De unde trag în noi? - Din magazinul de peste drum, Sarge.
Avem altul, la ora 11.
Rocky, cuib de mitralieră în spatele acestui zid...
2, poate 3 trăgători.
Nu mă pot mişca. Ce e de făcut?
Ce faci, omule?
- Ştii ce ai de făcut. - Ce?
Matt, la pământ omule.
- Opreşte-te! - Lasă-mă să mă duc!
Cineva să-l oprească!
Încercăm să te opresc. Tu continuai să spui, "dă-mi drumul".
Îmi amintesc.
N-am timp să explic asta pentru că dacă aş fi făcut-o...
Nu te-am fi lăsat să pleci.
- Opriţi-l pe Murphy! Ce face nebunul ăla? - Matt!
Ştiam că erau derutaţi.
Tot ce puteam să fac era să spun o rugăciune.
Am spus-o în Humvee şi n-am fost omorât.
Sarge!
A mers direct prin focul inamic. S-a sacrificat pentru a ne salva pe noi.
Au mai rămas 2 rebeli. L-am luat pe primul.
Atunci arma mea s-a blocat.
De aceea mereu tot îl desfaci şi îl montezi la loc.
Încerci în continuu să-l deblochezi..
Să-l acoperim. Staţi cu mine. Să mergem. Acum.
Da. Adică, asta a fost.
Şansa mea a fost să fiu lovit de ultimul trăgător.
După care Hector l-a doborât.
Noi veneam să-l salvăm.
Veneau să te salveze.
Nu!!!
Dar n-au reuşit niciodată să facă asta. Nu pot accepta asta.
E ca şi cum o parte din creierul meu s-a oprit.
M-a părăsit.
Ar fi trebuit să fie 4 supravieţuitori şi o victimă şi nu invers.
El ne-a salvat.
Nu vom pleca niciodată fără el.
Restul? Nimeni nu are niciun control asupra a ceea ce urmează să se întâmple.
Am făcut tot ce-am putut pentru ei, totul.
Fiecare dintre ei îşi are un loc în inima mea.
Spune-i lui Matt că e în viaţă cu un anumit motiv
şi n-ar trebui să se mai învinuiască pentru ce ni s-a întâmplat nouă.
Tot ce s-a întâmplat, trebuia să se întâmple.
Hector vrea ca tu să încetezi să te mai învinuieşti.
Ai făcut tot ce ai putut. Totul s-a întâmplat cu un anumit motiv.
Ce lumină puternică. E un elicopter?
Nu. Nu este un lumină de căutare.
Este minunat.
Ce reprezintă?
Înseamnă că sunteţi pregătiţi să mergeţi mai departe.
Spune-i Annei că o iubesc.
Spune-i să n-o lase pe micuţa noastră să-şi uite tatăl.
Îi voi spune.
Vorbeşte cu tatăl meu.
Dacă tot nu crede că Matt a încercat să ne salveze,
atunci întreabă-l de unde sunt urmele de gloanţe
pe grătarul din faţă al Humvee-ului nostru ?
Pentru că Matt a mers direct spre ele şi nu în sens opus.
Spune-i că vreau ca el să aibă grijă de Matt de acum încolo,
în acelaşi fel în care Matt a avut grijă de mine.
El este cel care are nevoie acum de ajutor.
Ce se întâmplă ?
Au făcut ceea ce şi-au propus să facă atunci când au venit aici.
Şi-au luat rămas bun.
Te-am căutat peste tot.
Scuze.
Să nu mă mai părăseşti niciodată.
Care parte din "Te iubesc" n-ai înţeles ?
- Sunt cu tine. - Ştiu.
Asta e tot ce-ţi pot oferi în acest moment.
O să-l înlocuim când...
să nu îndrăzneşti.
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro